–Vad kul. –Vi är tillbaka om två minuter.
–Ska du bjuda ut Huvudet? –Huvudet?
Det är två killar som vi inte vet vad de heter.
–Vi kallar dem Huvudet och Håret. –Varför?
–Hur lång är du? 1,88? –1,96.
Jag ser att du tittar på min klocka. Visst är den snygg?
Det är en japansk pajklocka. Pajerna visar tiden. En bit är sex minuter.
Så nu är klockan sex gånger fyra... Halv sex. Det kan inte stämma.
Min klocka har armar som visar siffror.
Läckert, smäckert!
En minut!
–Håret är löjligt snygg. –Jag blir nervös i hans närhet.
–Huvudet är ofarlig och gillar Liz. –Inte lika mycket som sin pajklocka.
Huvudet låter perfekt för dig. Ingen press, han är nördig.
–Du måste jobba på privatlivet. –Jag ska bjuda ut honom!
Pigan är struken. Du är Hillary Clinton.
–Vad? Pete! –Gary!
Vilken idé är bäst?
Talkshow med rösten från den döda tanten i "Desperate Housewives".
Eller snygga barnflickor som hjälper tjocka barn att banta i en dokusåpa?
Strunt samma. Att göra tv–program är en oförutsedd arselsmärta–
–som jag vill att du tar bort. – Kom in, Kenneth.
Handlar det om clementinen jag tog? Matdamen har redan pratat om det.
Nej, jag vill tala om bolagets "botten–upp"–dag.
En dag om året utför högre chefer lägre anställdas jobb.
Förra året var jag svetsare. Jag gjorde den här.
I år tar jag ditt jobb och du blir min chef.
–Tack, sir! –Så fungerar "botten upp".
Jag blir din botten. Kör med mig så mycket du kan.
Festen var helt utflippad. Tjejerna dansade i burar.
Det var inte go–go burar, utan hundburar för pitbull.
–Häftigt! –Upprörande.
Så bra var det väl inte. Du kom i tid till jobbet.
Sjuttonde januari. Skriv ner det. Det är historiskt.
Hur vågar du? Jag lämnade festen bara för att hämta mat.
Skriv ner det, Cerie: Sjuttonde januari. Precis som andra dagar.
–Vilket datum är det? –Sjuttonde januari.
2007? Helvete!
–Jag visste det! Ge mig ett papper. –Vad är det?
Min självbiografi ska komma ut i morgon.
–God morgon. Förlåt att jag är sen. –Låt det inte hända igen.
Är du redo för en spännande dag?
Yo! Jag, Toofer och Frank ska skriva min bok i dag.
Min orm är sjuk, så du måste klappa honom på magen tills han bajsar.
Vårt första uppdrag!
Så irriterande! Jag tog ut pengar och fick en hundradollars–sedel.
–Och? –Ingen kommer att ta emot den.
Nu har du något att prata med Huvudet om.
–Ska jag göra det? –Ja. Med en gång.
–Kan jag hjälpa till? –Ja, jag letar efter...
–...Huvudet? –Vilket huvud?
–Hur ska jag göra det här? –Vad gör du här?
–Chris är skyldig mig tio dollar. –Dem får du aldrig tillbaka.
–Jag heter Gray. –Vi visste inte vad du hette...
–...så vi har kallat dig Håret. –Tänk om jag kallar dig Glasögat?
–Det gör inget. –Bra, för jag kallade dig det.
–Jag hittade inte din anknytning. –Varför letade du efter den?
Jag hoppades att du vill följa med till en restaurang i Soho.
Vill du gå ut med mig i kväll?
–Varför? –Det skulle vara roligt.
–Och du verkar häftig. –Va?
1979 letade jag efter pengar i mammas rum och hittade nakenbilder.
Hon satt i morgonrock och höll ett av sina bröst.
Hon måste ha tagit bilderna åt sin pojkvän som brukade komma.
Då gick vi och köpte biffar och hårborttagningsmedel med kakao.
Hur många sidor har vi nu?
–Fem. –Gör bokstäverna större.
Enligt Wikipedia upptäcktes du när du gjort stand–up på Apollo 1984.
Det minns jag inte. Skriv det.
Här är din sallad och din växel.
–Åh nej. Är det här spenat? –Ja, du bad om spenatsallad.
Jag gillar det som är till spenaten, men jag ville ha romansallad.
Ska jag ta tillbaka den?
–Ska jag behandla dig som Kenneth? –Ja.
Då så, geniet. Ge mig en ny sallad. Eller en tidsmaskin–
–så att jag kan slå din mamma som rökte crack när hon var gravid.
–För mycket? –Så brukar det låta.
–Hur gick det? Frågade du? –Jag skulle det.
Men innan jag hann, bjöd Håret ur mig.
–Den Håret? Vad sa du? –Jag sa ja.
Han hade ju så snygga ögon, som Dödsstjärnans tractor beam...
Prata inte om det. Killar som han gillar inte "Star Trek".
Wars! Förlåt. Du har rätt. Jag brukar inte dejta killar som Gray.
Det känns fel. Han är Håret och jag är Huvud–plus som bäst.
Du kanske är Håret och jag är Huvudet. Gud, nej!
Något är fel. Jag har stört sakers naturliga balans.
Mina damer. Jag ska hämta kaffe. Önskas något?
Liz och Jenna: inget.
–Vad händer? –Jag vet inte.
–Vad gör den mannen här inne? –Jag vet inte.
Jag har aldrig sett Brian Williams. Logen måste städas efter elva–
–så att det är rent när mr Williams kommer tillbaka från spritbutiken.
Det finns en plats på avionik– avdelningen. Det är på lägsta nivå.
–Är strumporna fyllda med fågelfrön? –Ja.
–Lägg dem i korgen med de andra. –Jag lägger gärna ett gott ord.
–Och lämna showbusiness? Nej, tack. –Kenneth, vad har du för plan?
Jag börjar i hörnet och arbetar i ett sicksackmönster.
Nej. Din livsplan. Du lär dig inget här.
Du gör inget. Du är en slagpåse.
–Jag gillar det här jobbet. –Det här är inget jobb.
–Det här är ständig förnedring. –Du är avskedad.
–Förlåt? –Jag är din chef i dag.
Så jag sparkar dig.
Hur är det?
Liz.
–Hej. –Hej.
Det här är Kiara, Francesca, Talbot och Armand.
–Vill du ha något att dricka? –Ja! Pinot Grigio.
–Jag kommer strax. –Är det dåligt?
Har ni sett "Heroes"?
Jag gillar den japanska killen.
Våra hors–d'oeuvre är syre fyllt med saffran och vit tryffelolja.
–Hej, hur går det? –Hemskt.
Jag vill hem och titta på programmet om dvärgar och äta ost.
Om det hjälper, så vet jag säkert att jag inte är ett Huvud.
Låt oss vara lite funkiga.
Hej. Vad gör du?
Festen var lite för häftig för mig.
–Vill du gå någon annanstans? –Vad spelar du för spel?
–Spel? Vad pratar du om? –Jag har inga pengar.
Jag gör inte konstiga saker i sängen för att jag tror att jag måste.
Jag agerar inte täckmantel för bögar längre.
Vill du skörda mina organ och sälja dem så är min farbror polis.
Alla har farbröder som är poliser.
–Inga hundralappar, bara småsedlar. –Jag visste det!
–Butikspolicy. –Det är olagligt. Du måste ta den.
–Nej, det måste jag inte. –Jo. "Lagligt betalningsmedel."
–Står det om hundringar för vatten? –Det är olagligt att bestämma det.
–Du hindrar kön. –Nej, du hindrar kön!
1998. Jag spelade in en julskiva under sommaren. Den blev enorm!
Jag vågar nästan inte fråga. – Vilken julskiva?
Jag kommer ihåg den. Det var en fräck video.
Hej. Kom du hem ordentligt?
Tack för att du övertalade mig att gå tillbaka till festen.
–Men jag åt för mycket syre. –Ja, du har lite där på...kappan.
Tack. Det här kan låta patetiskt, men jag försöker gör nya saker.
Gårdagskvällen var något helt nytt för mig. Det var bra.
Här är något annat jag inte tror att du har gjort förr.
–Sjukanmäl dig och gå på bio. –Se en film? Med dig?
–Nu? –Med en gång. Kom.
Bra.
Pete, det är jag. Jag kommer inte. Jag har en influensagrej. Och jag...
Jag spydde precis på 6th Avenue.
Hej, Jack. Jag...
–Det här är Gray. –Trevligt att träffas.
Du ser lite hängig ut.
Du borde nog gå hem.
Kom.
–Kenneth, har du tid? –Det har jag inte.
Du och jag har mycket gemensamt. Vi jobbar hårt.
Jag finansierade min utbildning med att paddla turister i svanbåtar.
Är det en eufemism för sexarbete?
Jag jobbade hårt för att jag ville någonstans.
Jag var driftig. Jag är besviken över att du inte har en dröm.
Att du är nöjd med det här meningslösa, sorgliga jobbet.
Vet du varför jag står ut med det här sorgliga jobbet?
Köper lunch och städar upp spyor?
Därför att de gör tv. Mer än jazz, musikaler eller morbid övervikt–
–är tv den sanna amerikanska konstformen.
Tänk på alla delade upplevelser tv har gett.
Från månlandningen till finalen av "Pantertanterna".
Från Walter Cronkite som kritiserade Vietnam, till Oprah–
–som drog ut en soppåse med fett. Från sommar–OS pompa och ståt–
–till det mindre roliga vinter–OS. Så snälla–
–säg inte åt mig att jag inte har en dröm, sir. Jag lever min dröm.
Kära nån! Hur fick han upp den?
Jag önskar att jag delade din passion för tv.
Vad ser du helst? En ex–porrstjärna som talar med andar–
–eller en ny "Lilla huset på prärien"?
Jag vill se kvinnor få håret fixat när de lyssnar på salsa.
Jag har också ett förslag för en polisserie: "K–9" utropstecken.
Och "Guldkistan". En korsning mellan "Deal or No Deal"–
–och "Miljonär", med en charmig kändisvärd.
Fortsätt.
Det kallas "Guldväskan". "Deal or No Deal" möter "Miljonär".
Tio modeller håller varsin portfölj, men en är full av guld.
–Har du delat idén med någon annan? –Jag pratade med Moonvest vid CBS.
Les Moonves? Känner CBS chefen till det här?
–Moonvest! Jag har en programidé. –Ge mig dina naglar!
Nej!
Vi måste handla snabbt. Mr Parcell, vi älskar "Guldväskan".
Hur gör vi ditt program?
Jag trodde att ni visste var man får tag på kameror.
Han undrar hur mycket du vill ha.
Vad gäller kompensation, så vill jag vara chef för medhjälparna...
...och jag behöver en ny klockradio.
De är redo. Slå till.
Jag vill även ha fem poäng på back end, 20 % brutto av varor–
–och skaparkredit på denna och internationella upplagor.
Och en klockradio.
–Vi kör. Grattis. –Tack.
Jag vaknade i en husvagn på bilmässan. Så slutade 2006.
–2007... –Jag fattar det inte. Vi klarar det.
Tidigt under 2007 fick jag idén att skriva min självbiografi.
Jag pratade med en förläggare på Random House.
Han tittade mig i ögonen och sa: "Nej tack. Vi vill inte ha din bok."
Hoppsan. Mitt fel. Jag tar på mig det. Lägg ner.
–Går hissen ända upp i lägenheten? –Kommer du in?
Jag vet inte. Det här är nytt. Jag umgås inte–
–med onödigt snygga män i magnifika takvåningar.
–Finns det annat du inte gör? –Jag röker inte och tar inte droger.
Förutom min allergimedicin. Jag laddar inte ner musik olagligt.
Och jag bär aldrig flip flops. Det är äckligt. Det är allt.
Jag sitter inte i knäet. Jag har aldrig varit en knäsittare.
Trevligt att träffas igen.
Jag trodde att du provade nya saker.
Okej.
Det är för småflickor. Inte för vuxna damer. Då kör vi.
Känns det bra? Där ser du.
–Det är inte så farligt. –Nej.
Jag väntar på att något går fel.
Liz, jag är inte bög, inte gift och har inte ett människohuvud i frysen.
Men du är Håret.
–Det är du också. –Ska vi göra det här då?
Varför har du ett kort på min gammelmoster Dolly?
–Det är min mormors kusin, Dolly. –Dolly Harlan.
–Nej, Dolly Harlan. Från Smithtown. –Harlan. Från Smithtown.
Gud! Vi är släkt.
Åh nej. Gud! Det här är illa!
Franklin och Eleanor Roosevelt var femmänningar.
Säg på tre vilket kusinled vi kan vara för att det ska vara okej.
–Femte. –Oacceptabelt oavsett.
Så går det när jag försöker vara någon jag inte är.
Vänta.
Jag menade vad jag sa. Du är ett Hår.
Det ligger i blodet. Acceptera det. Omfamna det.
–Vi är nog bryllingar. –Ja, vi ses på släktträffen.
Jag önskar att du hade en dörr.
GULDVÄSKAN
Jeff. En av de här väskorna är full av en miljon–
–i rent guld. Är du redo?
Då spelar vi "Guldväskan".
Den.
Grattis! Du tog guld i "Guldväskan".
–Åh nej. –Vad?
Den!
Den.
Grattis. Du tog guld i "Guldväskan".
–Oj, guld är tungt, eller hur? –Programmet fungerar inte.
–Det är mitt fel. Lägg ner det. –Lägg ner!
Du fick i alla fall en klockradio.
Vems idé var det här?
Det är patetiskt. Ett skämt. Hela programmet är ett skämt.